EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Hej. - Hej.
Hur är det?
- Bra. - Vad bra.
Jag tänkte att vi kunde beställa mat.
Visst. Okej.
Jag är inte hungrig nu, men blir säkert det snart.
Okej. Ja, vi kan...
Du tycker inte det är för tråkigt att hänga här?
- Nej, det ska bli kul. - Vad bra.
- Okej. Då så. - Vi beställer nåt.
- Vill du ha pizza? - Nej.
Jag har menyer.
De här är ganska bra.
Jag tror Silverlake Ramen är här nånstans.
Vad bra.
Den gamla knarklådan.
Okej.
- Ska vi kolla vad det är i den? - Visst.
Ja, vi kollar. Jag är nyfiken.
- Vi kikar. - Nu ska vi se...
- En haschkaka... - Okej.
Ecstasy.
Lite kokain.
Det är ju värsta partyt där inne.
Vill du ha det?
Menar du allvar?
Vi kan inte ta dem tillsammans, men...
Just det.
Nej tack, det är bra.
Var det dumt av mig att fråga? Du kan säga det i så fall.
Nej, jag blev bara förvånad över att du...
Strunt samma. Jag vet inte
vad du anser vara privat med din nykterhet, så jag ska inte lägga mig i.
Det var ju jag som tog upp det.
Det är lugnt. Fråga på.
Det var bara...
Jag tänkte att om du har det här,
så kanske du blir frestad att ta det.
Jag vet inte.
Ja, jag borde kasta skiten.
Det säger de på AA också. Det är definitivt... dumt att ha kvar det.
Tror du att du kommer att göra det, eller inte?
Det är bara det att...
Jag tror att nån skulle kunna betala mig för det här.
Men än sen. Skit samma.
Okej, det finns mer.
Jaha, okej.
Jag kastar alla de roliga.
Den här fick jag av en kille i Venice. Han gör dem med sin fru och sina barn.
Det är charmigt med familjeföretag.
Det ska finnas en påse svamp i frysen.
Okej.
- Hittade du den? - Ja.
Det är specialsvamp.
Jag hade en av mitt livs bästa dagar när jag tog de här på Legoland.
Jag hade också kul där, fast jag inte var hög.
Synd att kasta bort dem. Säkert att du inte vill ha dem?
Nej, jag är inte så mycket för svamp.
- Har du testat? - Nej.
Jag vet att det är mesigt, men...
- Än sen? - Det var nära en gång.
Mina polare och jag skulle testa när vi campade, men det började regna...
Men jag hade ju bestämt mig för att ta dem...
Hallå?
- Men hej. - Hej.
Var är Randy?
- Vet inte. Hos sig? - Är han inte här?
- Randy! - Han kanske var här förut, men...
- Randy! - Jag tror inte att han är här.
Randy!
- Hur är det? - Du skulle ju säga till att du var här.
Förlåt. Jag ville inte störa. Jag läste om dinosaurier.
- Det är lugnt. Men säg till nästa gång. - Absolut.
Jag älskar ert ställe. Det är hundra gånger bättre än mitt.
Min lägenhet är fuktig, smutsig och äcklig.
Ni har handdukar och tandkräm...
- Vad ska ni göra ikväll? - Vi tänkte bara slappa.
Kanske beställa mat och kolla på film...
Ta det lugnt.
Jag skulle precis kasta bort gammal svamp.
Allvarligt?
Ska du bara kasta dem?
- Vill du ha dem? - Ja, tack.
Gillar du sånt?
För några år sen tog jag peyote en hel sommar.
- Förändrade mitt liv. - En sån sommar vill jag ha!
Jag snedtände förra gången och har inte gjort om det.
- Svor du att sluta? - Nej. Jag väntar bara på rätt tillfälle.
- Jag ser fram emot det. - Perfekt. Ni tre kan göra det ikväll.
Ja, vad coolt.
Visst. Jag är på.
- Jag vet inte. - Ja.
- Vad coolt. - Det vore kul.
Okej, då.
- Ja. - Visst.
Jag kan vara er nyktra guru.
Jag fixar allt och ser till att ni får en bra tripp.
Toppen! Jag ska bara byta om så kan vi börja.
Jag tar ett bad.
- Vad är det? - Vadå?
- Säkert att du vill? - Ja.
- Det blir kul. - Ja, det blir det nog.
- Är du rädd? - Lite grann.
Det är helt normalt.
Du tänker: "Tänk om jag snedtänder och hjärnan går sönder för alltid?"
Nej, det tänkte jag inte,
men tack för ditt bidrag.
Nej, jag tror att...
Det känns lite konstigt att ta droger i din närhet
när du försöker vara nykter. Det känns inte rätt.
Det är gulligt av dig, men jag har aldrig haft problem med svamp.
Det skapar inget sug för mig.
Alla borde testa det nån gång. Det är otroligt.
Jag litar inte på folk som aldrig har trippat.
Det är som att lita på nån som fortfarande har Hotmail.
Ja, som att träffa nån som inte har sett Die Hard.
Och man tänker: "Vem är du?"
- För alla har ju sett Die Hard. - Har du inte sett den?
Foten ger en lång tripp, och hatten en djup.
- Är det sant? - Ja.
Och de smakar skit, men det är bara bra.
Det ska de göra, så det är bra.
Nej, de måste inte alls smaka skit.
Ta en macka. Det döljer smaken
och underlättar matsmältningen.
Okej. Genialt.
Smart.
Okej. Hugg in!
Hur lång tid tar det innan det verkar?
- Tio minuter. - En timme.
Det var motstridig information.
Det är normalt.
Vissa känner av det snabbare.
Mackorna var riktigt goda.
Det är det man kan göra med dem.
Jag tycker inte att jag känner nåt.
Men om ni tycker att ni känner nåt,
så gör nog jag det också.
- Jag känner inget. - Nej.
Vi kan dansa.
- Det är ett bra knep. - Okej.
Upp med er. Kom igen!
Det ska vara stort, högljutt och fånigt!
- Bertie? - Okej.
Det får svampblodet att hamna i hjärnan.
Upp med dig, för fan.
Kom igen, Randy.
Ge järnet.
Mer!
Använd hela kroppen.
- Hur går det för dig? - Bra.
- Har de börjat verka? - Jag vet inte. Jag tror det.
Okej. Det här blir kul.
Ja.
Har de börjat verka?
Du...
Får jag dela med mig av dåliga tankar? Jag vill inte sabba din tripp,
men om jag inte delar med mig av mina dåliga tankar så sabbar jag min tripp.
- Fattar du? - Absolut.
Det är som om...
När jag tittar på det här huset, tänker jag:
"Kommer jag nånsin att äga ett sånt här hus?"
Eller är jag en sån som bor i...
"...nån trist lägenhet hela livet, tills jag dör?"
Japp.
Jag bor i Springwood, och det utgör hela min existens.
Skulle jag göra nåt med mitt liv, så borde det redan ha hänt.
Just nu befinner vi oss i den delen av filmen
där nåt coolt inträffar, men det gör det inte.
Vi är över en halvtimme in i Jurassic Park utan att dinosaurierna har visat sig.
De kommer fan aldrig!
Det här ljuset...
Jag ser på det och tänker...
...att alla bara vill ha värme.
Alla på planeten...
...vill ha värme. Det är allt vi vill ha.
Det är sant.
Kan du skriva ner det så jag inte glömmer bort det?
Min hjärna och mina händer är i otakt.
Vill du gå ut? Det brukar kännas bra när man trippar.
Jag litar helt på dig nu.
För ett barn är det här en leksak, för en man är det ett redskap.
- Vill du höra min amerikanska accent? - Ja.
"Trask Industries borde investera i radio."
- Är det ur Working Girl? - Ja. Jag älskar den.
Jag med. Jag gillar Working Girl så jävla mycket.
Ja. Han Solo är snygg i kostym.
Människor är fortfarande desamma efter alla dessa år.
Alla pratar om evolutionen, men inte hur lång tid den tar.
Vi är fortfarande inte utvecklade.
Tycker du?
Vi har hjärnor som barbarer, även om vi inte bor i grottor längre.
Vi är utvecklade nog för att jaga, döda och suga ut blod ur djur.
- Bokstavligen! - Ja, jag förstår.
- Jag förstår vad du menar. - Ja.
Jag...
Jag ska inte döda dig, men om jag ville döda dig,
skulle jag kunna trycka mina tummar genom dina ögonglober,
- och då skulle du dö direkt. - Va?
Bertie, det känns som om... oavsett om det är ikväll
eller långt in i framtiden, som om du och jag...
- ...kommer att vara vänner för alltid. - Ja.
Jag visste det när vi träffades, när vi var två galningar som bar möbler.
Just det. På gräsmattan där.
Vi bar in...
...din grej.
- Min byrå? - Ja.
Herregud. Det känns som om det var för en månad sen.
Det var ju tre veckor sen, så...
Vi borde flytta på nåt igen. Det kändes bra.
Jag skulle kunna mosa din skalle med mina händer
som en vattenmelon.
För jag har det i blodet.
Jag är delvis barbar.
Vad håller ni på med? Herregud...
Jag kunde lägga dig i en påse och slå dig mot ett träd.
Jag fattar! Du är stor och stark. Hör ni, kan ni låta bli det där?
- Det känns rätt. - Det avgör saken. Ni är alla höga.
Ursäkta. Jag måste göra en grej.
Grottmännen var inte så olika oss.
De hade också hår i ansiktet.
Ni verkar ha roligt.
- Jag kanske borde göra er sällskap. - Ja!
Vill du det? Jag skulle precis fråga...
...om du ville komma ut.
Jag kanske borde ta den här.
- Är det en bra idé? - De är inte beroendeframkallande.
Det är inte ens en drog.
Okej.
Men det känns dumt för att...
Förlåt, jag kan inte komma på nåt nu när jag tittar på överkastet.
Vet du vad? Tänk inte på det. Det är lugnt.
Nej. Mickey, låt bli.
- Jag... - Okej?
- Jag vill verkligen. - Nej. Låt bli.
Ta det lugnt.
Nej, låt bli.
- Låt bli. - Vad fan, Gus?
Förlåt.
Förlåt, jag ville inte att du...
Helvete!
Varför gjorde jag så?
- Klarar jag mig? - Ja.
- Kommer jag att dö? - Nej! Du tog en liten dos från början.
Du får säkert bara mer kul.
Okej.
Kom.
Herregud.
Det smakar så illa.
Jag förstår att du lade den i en macka med jordnötssmör.
Jävlar. Gus!
Vad fan pågår där ute?
- Jag vet inte. - Det är nån varelse här ute.
Det är en best här ute!
Gus.
Fan, en prärievarg.
Vilket vackert djur.
- Gå inte för nära, den kan skada dig. - Hans päls.
Han är så majestätisk.
Koyote.
Det är ett vilt djur. Vi borde lämna den ifred.
Den har tänder som kan slita oss i stycken.
Nej. Han är en av de snälla.
Eller hur, kompis?
Du och jag är inte så olika. Vi är båda bestar.
Men du har päls. Och jag har hud.
Ingen av er har ett jobb.
Koyote.
Randy. Koyote.
- Det räcker nu. - Jag känner hans inre väsen.
Han är här av en anledning. Känner ni inte det?
- Nej. - Inte direkt.
Vi går in igen, okej?
- Ja, jag... - Nej.
- Nej, stanna. Fan också. - Randy!
- Lägg av nu! - Nej!
De vill inte bli jagade.
- Randy, stanna. Fan också. - Nej.
- Helvete! - Randy.
Allvarligt, stanna nu.
Lyssna på mig. Jag är din vägledare.
Nej.
Koyote är min vägledare.
Kan du inte utse nåt annat djur till din vägledare?
Som en fin fågel eller en ekorre?
Allvarligt, det här är inte så smart.
Jag måste följa efter honom.
Min vän. Vänta på mig.
- Jag mår illa av att springa. - Det kan bli så. Lägg tyngdpunkten lågt.
- Okej. - Okej?
Randy, ge dig nu.
Du förstår inte. Den ska visa mig mitt öde. Gus vet vad jag menar.
Prärievargen. Mitt arv. Han vet.
- Den vet ingenting. - Enligt infödda amerikaner är de kloka.
- Har de fel? - Det här börjar bli läskigt.
Han skrämmer mig.
Herregud. Jag är tidernas sämsta vägledare.
Randy?
Det här huset. Det är så vackert.
Det var hit Koyote ledde mig.
Det är inget särskilt med huset.
Det är mitt hem.
Nej, Randy!
Du inkräktar.
Jag måste in.
Låt bli.
- Det här börjar kännas olagligt. - Det finns alltid fler ingångar.
Nej, gå inte in där. Du beter dig som en blådåre.
Låt bli.
- Låt bli det där. - Sluta.
- Gör det inte. - Ställ tillbaka det.
Lyssna på mig. Gå bort från huset.
- Låt bli. - Nej.
- Gör det inte! - Nej, Randy!
- Randy. - Oj, vad många böcker.
Okej. Jag tar hand om det här.
Jag fixar det. Jag är inte så påverkad.
Du är helt väck. Dina ögon är tio meter breda.
- Nej, då. Jag klarar det. - Randy.
Gå inte din väg. Hjälp mig. Dra in mig.
Jag fixar det.
- Bertie, jag kommer. Stäng inte fönstret. - Herregud.
Randy.
Randy?
Jag känner lukten av honom.
- Kom igen, Bertie. - Har du sett?
Ja. Det är en spis.
- Vi måste hitta Randy. - Okej.
Randy?
Herregud. Kom igen nu.
Varför har inte jag en sån här säng?
Den är fast men mjuk. Jag älskar den.
Okej.
Vi borde inte vara här.
Det är toppen att prärievargen hjälpte dig,
men vi måste gå hem nu. Okej?
Jag vill inte gå hem. Jag har det bra här.
- Här finns allt jag behöver. - Jag vet.
- Men vi borde verkligen gå. - Randy?
- Kom nu. - Snälla Randy.
- Jag gillar inte det här. - Herregud.
Du är så självcentrerad. Det som händer dig är irrelevant för mig.
Jag tänker inte gå nånstans.
Vi begår inbrott nu, era idioter.
Jag trivs bra här.
- Nej. - Fan också.
Vad bra. De är hemma.
Det kan vara vem som helst.
Randy, snälla. Gå upp nu.
Vi måste gå. Jag kan hjälpa dig.
Nej. Gå ni.
Herregud.
Jag ska ta det lugnt och invänta nästa budskap.
- Samarbeta lite. - Skynda på, för fan. Det räcker nu.
Vi måste dra, för helvete.
- Herregud. - Randy?
Du är en taskig skitstövel nu.
Du är hög och du kommer att sabba våra liv.
Sluta vara så jävla taskig!
Okej.
- Kom nu. Strunta i täcket. - Sätt fart!
Strunta i det jävla täcket.
Kom igen. Bra. Fan också.
Vi måste dra.
Det var helt sjukt.
Trippar du fortfarande?
Inte så mycket.
Jag har små svackor här och där, men det börjar gå över.
Ja.
Det kändes som om jag lärde mig...
...nåt viktigt ikväll.
- Vadå? - Alltså...
Att det är kul att ta droger?
Det är inte nån vidare djup insikt, men jag gillar andemeningen.
Det är coolt. Som om...
...du knuffade mig närmare avsatsen.
Ja.
Och du drog bort mig från den.
Vi är ett bra team.
Jävlar!
Förlåt.
- Förlåt. - Det gör inget.
Vad är det här för nåt? Minns du den?
Vill du ta på dig den?
Jag skulle precis fråga om jag fick det.
- Får jag det? - Gör det.
Okej.
Den här sortens knäpphet gillar jag.
Titta.
Den passar.
Ser det bra ut?
Vilken konstig kväll.
Du verkade känna av svamparna mer än jag.
- Så starka var de inte. - Jaså?
Du bröt dig in hos nån.
Varför?
Prärievargen och Gus sa att jag skulle gå in.
Nej, alla sa åt dig att låta bli.
Jag är så sömnig.
Snälla, låt mig få sova.
Annars... kanske jag måste döda dig.
Lägg av, Randy. Det skulle du aldrig göra.
Jag ska mosa ditt huvud.
Jag ska döda dig.
Jag ska dränka dig.
Jag är delvis barbar.
Du är så söt.
- Tack. - Nej, jag menar det.
Du är vacker.
På ett klassiskt sätt, liksom.
Du ser ut som en filmstjärna från 30-talet.
- Som hon som dog i en flygolycka. - Vem då?
Jag minns inte.
Jag menar...
...om jag såg en gammal film och ditt ansikte var med,
även om du stod i en folksamling nånstans långt bak,
så skulle jag se dig och säga...
"Herregud, vad hon är vacker."
Jag tycker att du är vacker.
Nej, det behöver du inte säga.
Jag vet att jag inte är vacker. Jag har ju den här...
...näsan.
Den är konstig och stor och...
Jag älskar den.
Tack, Mickey.
- Är jag en sopa? - Nej.
Inte alls.
Herregud, du är ju...
Du är raka motsatsen till en sopa.
Du vaknar varje morgon och tar itu med dagen.
Jag önskar att jag var lika modig som du.
Du är ju vacker både på utsidan och...
Du har en vacker själ.
"Vi är vackra... på alla sätt och vis."
Ord kan inte göra oss ledsna.
"Så gör oss inte ledsna idag."
Kloka ord från miss Aguilera.
Vägleder oss som vanligt.
Okej.
- Ska vi titta färdigt? - Visst.
Vadå?
- Du vill inte ta av dig den, va? - Fan heller.
Okej. Var dig själv.
- Så här. - Men...
Nej! Så här.
Översättning: Hanna-Mari Kaapola